![emblem](/ldb/assets/images/nonoptimised/emblem.png)
Правова позиція
Європейського суду з прав людини
згідно з Рішенням
від 04 липня 2024 року
у справі «RUSTAMKHANLI v. AZERBAIJAN»
за заявою № 24460/16
Щодо обмеженої свободи дій контролюючого органу під час проведення податкової перевірки
Фабула справи: заявник, який є засновником, директором і єдиним власником редакції журналу Qanun, посилаючись на статтю 8 Конвенції та статтю 1 Протоколу № 1 до Конвенції, скаржився на те, що його конвенційні права були порушені в результаті обшуку та виїмки, проведених у приміщенні компанії податковим органом у межах виїзної податкової перевірки та внаслідок заморожування банківських рахунків редакції журналу.
Правове обґрунтування: Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, обшук і виїмка, проведені в приміщеннях компанії, є втручанням у права, захищені статтею 8 Конвенції, зокрема, право на повагу до житла і кореспонденції (див. рішення у справах Bernh Larsen Holding AS and Others v. Norway), № 24117/08, § 106, від 14 березня 2013 року; Naumenko and SIA Rix Shipping v. Latvia, №. 50805/14, § 46, 23 червня 2022 року; та UAB Kesko Senukai Lithuania v. Lithuania, № 19162/19, § 109, 4 квітня 2023 року).
Суд зазначає, що хоча Уряд стверджував, що обшук і виїмка були проведені відповідно до статей 40 і 43 Податкового кодексу, заявник стверджував, що втручання було незаконним. Суд зазначає, що статті 40 та 43 Податкового кодексу передбачають умови, за яких посадові особи податкових органів можуть мати доступ до приміщень платника податків та вилучати документи і предмети, що мають відношення до перевірки.
У зв'язку з цим Суд зазначає, що національне законодавство дозволяло податковому органу проводити обшук і виїмку під час позапланової виїзної податкової перевірки за рішенням керівника (або заступника керівника) податкового органу без рішення суду, який міг би обмежити або контролювати проведення обшуку і виїмки (див. рішення у справі "DELTA PEKÁRNY a.s. проти Чеської Республіки", № 97/11, § 86, 2 жовтня 2014 року). Суд повторює, що хоча держави можуть вважати за необхідне вдаватися до таких заходів для отримання відповідних доказів, тим не менш, відповідне законодавство і практика повинні забезпечувати адекватні та ефективні гарантії проти зловживань (див., mutatis mutandis, Société Colas Est та інші проти Франції, no. 37971/97, § 48, ECHR 2002-III; Société Canal Plus та інші проти Франції, № 29408/08, § 54, 21 грудня 2010 року; та Науменко та SIA Rix Shipping, згадане вище, § 50). Більше того, міркування ефективності податкової перевірки, які можуть виправдати відносно широкі повноваження на початкових етапах податкового провадження, не можуть тлумачитися як такі, що надають податковим органам необмежену свободу дій (див. згадане вище рішення у справі Bernh Larsen Holding AS та інші, § 130).
Висновки: у цій справі Суд не переконаний, що на практиці існували адекватні та ефективні гарантії проти необмеженого розсуду. Що стосується положень національного законодавства, Суд зазначає, що хоча воно і обмежувало вилучення документів і предметів лише тими, які необхідні для обчислення податків, передбачаючи, що під час виїзної податкової перевірки забороняється вилучати документи і предмети, які не є необхідними для обчислення податків, податковий орган не дотримався цих положень. Зокрема, Суд зазначає, що хоча йому не було надано копії відповідних рішень податкового органу про проведення обшуку та виїмки, з фактів справи та подань сторін зрозуміло, що податковий орган проігнорував ці положення, вилучивши під час обшуку численні документи та предмети, не зробивши жодного розмежування між документами та предметами щодо того, чи були вони необхідними для обчислення податків.
Вищевикладені міркування є достатніми для того, щоб Суд дійшов висновку, що втручання, про яке йдеться, не було "відповідно до закону" у розумінні пункту 2 статті 8 Конвенції.
Констатовані порушення: право на повагу до приватного і сімейного життя (ст. 8 Конвенції).
Ключові слова: межі повноважень податкових органів, безпідставність податкової перевірки, право на повагу до кореспонденції, право на повагу до житла